Tack!
Nu vill jag att min bror Oscar och hans vackra brud Jessica
kommer fram och dansar sin första dans som äkta makar.
Ja!
Upp med dig!
Kom igen, Oscar!
Jag sa ju att det skulle bli pinsamt. Nu dansar vi vals.
Gilla Iäget. Det är klass. Visa lite klass nu.
- ÄIskling... - Visa lite klass.
- Snart är det över. - Jag vill inte att det ska vara över.
- Jag ska äIska dig för det här. - Och jag dig.
Får vi be brudens far dansa med sin dotter... Mr Stowe!
- Är allt som det ska, mrs Stowe? - Nej, jag är rädd att vi måste åka.
Jag förstår inte.
Den där sjukdomen, de säger att den sprider sig.
Hotellet är mycket säkert.
Det är inte hotellet jag oroar mig för.
De stänger gränsen. Jag vill ha min familj norr om den.
Det är rykten, skvaller på internet.
Vi har vänner som vet.
Vi meddelar det om några minuter.
Ilene, får jag den här dansen?
Ja, den sista.
Kör fram bilarna.
Perfekt.
Pappa!
- Mamma! - Charles, äIskling!
- Hector, skaffa en Iäkare. - Se till att han får luft.
- Charles? - Snälla hjäIp honom!
När jag säger "andas" så gör det och lyssna.
Andas.
- Charles! Kom igen! - Försök att ringa nån!
Vad hemskt!
ÄIskling!
HjäIp oss!
Snälla!
www. HoundDawgs. org Newest NORDiC RETAiL!
- Vill du stanna, Pappa? - Jag kan inte vila hela tiden.
- Nej. - Vi tar en rast.
- Jag är okej. Ta den du. - Vi hittar lite skugga.
Vi håller oss i rörelse och letar efter en sovplats.
Du...
Jag klarar mig.
Vi ordnar en bil.
- Där är stället. - Ge mig järnet.
- Chris, vakna upp! - Jag går bort dit.
Nej, det gör du inte.
- Vi behöver proviant. - Vi vet inte vad som finns där.
Jag tar reda på det.
Du borde Iära dig det här. Sen går vi dit tillsammans.
Jag tar en titt under tiden. Det spar tid.
Jag kommer tillbaka om jag ser nåt. Du vet att jag kan försvara mig.
- Jag är bra på det här. - Det är det jag är rädd för.
Om du ser nåt så skynda tillbaka.
- Lovar du? - På hedersord.
Chris?
ALLSÅNG VARJE TORSDAG KL 18
BÖNOR
Eller så kan vi åka in till stan.
Vi åker in och kollar affärerna. Fyller på lagren.
Vi vet inte hur det är hemma.
- Kör! Kör! - Är du okej?
- Jag har vatten och proviant. - Blev du skadad?
Nej, jag såg de smittade och sprang. Nu måste vi sticka.
Kör!
TACOS, FRUKOST MAGAÃ‘AS RESTAURANG
- Mår du bra? - Visst.
- Oroa dig inte. - Det Iäker fortare om vi kör.
Det har redan blivit bättre.
Död luft överallt, grabben.
Kolla handskfacket.
- Vart ska vi? - Bort från det som är bakom oss.
Hur Iänge kan vi göra det?
Vad?
Pappa? Vad är det?
Din tur. Ett bra övningstillfälle.
Det är ingen trafik. Kom igen!
Foten på bromsen. Växeln i "D".
Ge den lite gas.
Lite mer.
Det är bra. Försök igen.
Stampa inte på den, bara trampa ner.
Titta Iångt fram på vägen, inte bara framför bilen.
Långt fram. Precis så.
Du fixar det bra.
Jag är ledsen.
- Var inte det. - Du kom efter mig.
Men fly inte igen, okej?
- Det här är ganska Iätt. - Du har inte fickparkerat än.
- Trepunktsvändning... - Det kommer inte att behövas.
- En dag... - Pappa.
Det kommer att bli som förr. De jobbar på det.
- "De"? - Någon, någonstans.
Det måste vara så. Jag kan inte tro att det är över.
Jag kan inte.
Jag tänker inte.
Och det borde inte du heller.
Vi kan få tillbaka vad vi förlorade.
Inte allt.
Jag trodde att vi skulle nå Iängre. Vi har kört på ångorna en stund.
Bort från vägen.
Håll dig nära.
Håll dig varm.
Kommer du ihåg när vi campade i Big Bear?
Eller var du för liten?
Visst.
Grillade marshmallows.
Jag var inte för liten.
Vi fiskade i sjön.
Mamma hatade det.
Hon led sig igenom det eftersom det var viktigt för oss.
- Men hon... - ... var en stadsflicka.
Ja.
Jag undrar hur det är i bergen.
Färre människor.
Färre döda.
Man kan jaga, fiska.
Man skulle kunna vara säker där.
Vad håller vi på med, pappa?
Vi klarar oss. Överlever.
Vi klarar oss bra.
- Vart ska vi åka? - Jag vet inte.
Någonstans på en höjd så att vi ser vem som kommer.
En strategisk punkt.
Ett hus kanske, med en brunn. Vatten.
Vi skulle kunna åka till gränsen. Floden.
Ja, men folk som pressar på från båda sidor, det är farligt.
- Men där finns vatten. - Det är det som är farligt.
Alla samlas där och söker föda.
Rovdjuren finner sina byten.
Vi letar upp nåt bättre.
Det kanske inte blir perfekt, men det blir vårt.
Och sen?
Vi börjar på nytt.
Pappa!
Pappa, de ser oss. SIäck elden. Någon kommer!
Kom igen!
Vilka är det?
Jag stal från dem i stan, tog deras mat.
Chris, nej!
Vi tänker inte skada dig för några konserverade bönors skull.
Vi tänker stanna här i kväll. Det är lika bra att ni visar er,
så att vi inte pissar på er i mörkret.
Vi är här. Min son och jag.
Vi känner honom. Han visade hur grym han var tidigare i dag.
Ni är väIkomna att slå Iäger här.
Vi är tacksamma. Har ni någon mer mat?
- Nej. - Vatten?
Det är bara droppar kvar.
- Ni då? - Vad?
- Har ni någon mat? - Visst, lite.
- Vi klarar oss. - Jag räddade era liv.
Ni står i skuld.
Du säger att du räddade mitt liv. Jag säger att du stal.
Vill ni bråka om det eller vill ni äta?
Jag heter Brandon.
Det här är Derek. Baby James.
Ofelia?
KIättra, mitt barn!
Ta min hand.
Ta den!
Var är han?
- Det är en varningssignal. - Ni är överlevare.
- Ja, vi gillar vildmarken. - Tack.
Ni är de första amerikaner vi träffat sedan helvetet bröt Iös.
Man har plikter mot landsmän.
Nej, ät upp.
Men jag är glad att jag inte behöver sova i ditt täIt.
Hur hamnade ni här nere?
Vi campade vid Cortez Hav. Vi festade. Sen hände allt.
Vi har försökt att komma hem sen dess.
Var är hemma?
San Diego.
- Berätta vad ni vet. - Vi kom norrifrån.
LA är borta.
San Diego är borta.
Såg ni det?
Vi såg det brinna på väg ner hit.
Militären bombade städerna för att stänga in smittan.
Allt är förstört ända upp till Continental Divide.
Det är vad vi vet.
Nåja, vi kommer att komma tillbaka.
Det gör vi alltid.
Du var skicklig på att ta hand om de packade.
"Packade"?
Första gången vi såg en trodde vi att han hade fått för mycket.
Tills han dödade en av våra bröder.
Det misstaget gör vi inte om.
Vem Iärde dig att döda? Farsan?
Det kom naturligt. Som för oss alla.
- Av nödvändighet. - Hur många har du dödat?
Jag räknar inte.
Slaktar-Chris.
Sjutton.
- Jäklar. - Imponerande.
- Det blir Iättare för varje gång. - Vi försöker undvika dem.
Hörrni, vi uppskattar maten...
...men vi är härifrån i morgon bitti.
Vi är så nära hem. Vill ni inte lifta med oss?
Vi kan ha användning för er.
Tack. Det är snällt. Verkligen.
Men vi ska se till att skaffa oss nåt här.
Var ska ni skaffa det ifrån?
Vi behöver bensin, om ni har.
Det... kan vi tyvärr inte ge er. Vi har ont om det sjäIva.
Men ni kan få lift om ni vill. Vi kör er till nästa stad.
Du satte skyltarna på dörrarna.
Du flyttade de infekterade dit.
- Jag begränsade problemet. - Vad var problemet?
Ni. Ni var problemet. Det var för att skydda mig från er.
- Vad pratar du om? - Var gömmer de sig?
- Var har de Hector? - Jag vet inte vem Hector är.
Jag kom hit med tre personer. Min mamma och två vänner.
Har du sett dem?
Jag såg dig, bara dig.
Jag måste ta mig ner dit. Min mamma var omgiven av infekterade.
De döda är i trapphusen.
- Okej, men du kan väI flytta dem? - Med Hector.
Jag öppnar en sal, drar in dem, och stänger.
- Det är vårt försvar. - Du kan göra det.
- Det är inte så enkelt. - Just så enkelt är det.
Min mamma behöver mig.
Jag måste gå.
Lyssnar du? Jag ska inte skada dig.
Vem är Hector?
Min brorson.
Han gav sig iväg efter mat och kom inte tillbaka.
Gästerna tog honom för att tvinga ut mig.
- Jag förstår inte. - Jag har nycklar till alla byggnader.
Stället är en labyrint. Den som har nycklar kontrollerar den.
- Ge dem nycklarna. - De dödar oss, eller slänger ut oss.
- Åk hem. - Hotellet är mitt hem.
Det har det varit Iänge.
Hur många gäster är kvar?
Ett dussin ungefär. Kanske färre nu.
HjäIp mig att hitta min familj.
Då blir vi fem. Sex med din brorson.
Med vår erfarenhet kan vi räknas som tolv stycken.
Vi kan försvara varandra. Lita på mig.
Antingen det, eller så dör vi här uppe.
- Pappa, vi borde åka med dem. - Nej, det borde vi inte.
- Jag litar inte på dem. - Du litar på deras förbandsartiklar.
- Ja, men inte på dem. - De hjäIpte oss.
- Chris... - De gillar oss.
Vi har en plan.
Och vi visste inte att det gick att resa hem.
Det finns inget hemma.
- Du såg vad som hände med San Diego. - Du sa att det skulle vända.
Men det har inte hänt ännu.
Här nere finns platser med fri sikt.
De har mer förnödenheter.
Hur tror du att det gick till? Varför har de så mycket?
Fast jag stal från dem är de villiga att dela med sig.
- Vi ska inte stå i skuld till dem. - Det är bra folk.
- De är starka. - Det är inte vårt folk.
- Det handlar om Madison. - Chris...
Du vill inte åka för Iångt, så att du kan komma tillbaka.
- Jag vill ta hand om dig. - Vad betyder det egentligen?
Ska vi bara resa omkring tills det har lagt sig?
- Vi överlever tillsammans. - De överlever.
De vet hur man ska överleva. Det är vad de gör.
Jag tror att de är farliga.
Det kanske man måste vara.
Vi åker med dem.
Men sen är vi på egen hand igen.
Vi hittar en bil till, ett ställe. Så är det med den saken.
Se till att sova nu.
Elena!
Elena, spring!
Jag är här. Kom igen!
Hallå! Den här vägen!
Elena!
- Elena! - Grabba tag.
Kom igen, Alicia.
Varför dröjde du?
Jag ville se till att kusten var klar så att du kommer ner.
Du ska med mig. Du är min guide.
Jag har inte Iämnat tornet sen det startade.
Hector behöver dig. Min mamma behöver mig.
Skulle hon vilja att du riskerade livet för henne?
Nej, men hon skulle göra det för mig.
Min mamma skulle dö för mig.
Nu sticker vi.
Elena.
Gjorde de det här? Gästerna?
Brudens far...
...han fick en hjärtinfarkt precis här.
Den stackarn blev en av dem medan vi väntade på hjäIp.
Han attackerade sin egen dotter medan mamman tittade på.
Vad gjorde du?
De ville ha hjäIp av mig.
Jag begränsade skadorna.
Jag hade hotellet att tänka på. Det var fullbelagt.
Alla mina gäster. Det var en smitta.
Jag kunde inte riskera att den spreds.
Jag stängde in dem...
...Hector och jag...
...tills hjäIpen skulle komma.
Den kom aldrig.
Det fanns ingen som kunde rädda oss.
Folk dog.
Och nu hatar de mig.
Jag har sett värre.
Vi har gjort värre.
Jag Iåter dem inte skada dig. Jag lovar.
Kom igen.
Nej, jag tror inte på det.
James var skitfull och kom ut ur rummet.
- Han hade Iäppstift i ansiktet. - Och inte bara där.
Då är du jävligt vig för du var ensam där inne.
- Hon klättrade ut genom fönstret. - Feta Betsy D'Angelo?
Hon klättrar inte ut genom något fönster med den häcken.
Den är härlig som stötdämpare.
- Har du inte kul? - Nej, inte direkt.
- Men det här? Det är underbart. - Så skulle jag inte formulera det.
Det finns inga hastighetsgränser, inga poliser, inget jobb,
inga räkningar, ingen skit. Vi lever.
- Det här är inte att leva. - Skojar du?
Det här är mer än att leva. Det är övernaturligt.
Vi var ingenting innan det hände. Mindre. Men nu!
Undergången gjorde oss till gudar.
Hallå, sakta ner!
Det finns nåt där uppe.
- Det kanske växer grödor där. - Skarpt observerat, broder!
Pappa, det ligger en gård där uppe.
- Hittade du något? - Skåpen är tomma. Damm.
- Uppstoppade djur. - Husvagnarna är tomma.
- Snälla säg att det växer gräs här. - De har en handpump där bak.
- Men det är en brunn. - Montezumas hämnd, nej tack.
Vi kollar in ladan.
- Va? - Vi skulle kunna stanna här.
- Titta på stället. - Pappa...
Kom igen. Vi har grödor, en brunn. Det är en bit från vägen.
Stället är isolerat.
- Jag vill inte stanna här. - När de sticker stannar vi.
Vi gör det till ett hem.
- Chris, lyssna. - Vi behöver en grupp, pappa.
Vi behöver folk. Ett ställe med folk.
- Vi hade det. - De ser annorlunda på mig.
Vi kollar in ladan nu.
Kom igen.
Hallå! Vänta!
Slaktar-Chris!
Det är nåt där inne.
- Är du rädd, brorsan? - Håll käften.
Protein, brorsan! Kom igen, kom igen!
- Kom till mig! - Ta den feta, Brandon.
Kom igen! Kom igen!
Du suger.
Fånga den feta!
- Mamma? - Du måste vara tyst.
- Elena, hon var här inne. - Om hon fångades är hon död.
Någon blockerade dörrarna. Öppna den inte! Du får inte!
- Mamma! - Sluta!
Var är hon? Var är de? Var är min mamma?
Jag kom hit med tre personer. Har ni sett nån annan?
- Nycklarna. - Inte förrän vi vet.
Vi vet. Hon är inte med dem. Hon är borta.
Min mamma är inte död. Det är hon inte. Hon lever.
Kolla efter henne där ute. Jag bryr mig inte.
Ge mig nycklarna, du får din brorson och sen sticker ni härifrån.
- Nycklarna! - Vi kommer att dö där ute.
Hon förtjänar inte att leva. Jag vill se henne död
som min dotter och min man.
Ge honom nycklarna, Elena.
Elena!
Det finns tre gravar. Den som begravde dem är kvar här.
Du är orolig för honom. Vi ska ta hand om honom.
Bra försök!
- Jag fick en! - Bra!
Hallå! Ut härifrån, nu!
Det här är min mark och ni är inte väIkomna.
- Vi pratar inte spanska. - Det är hans mark, vi måste sticka.
Han förlorade sin familj. De är begravda här.
Vi har ingen rätt, Chris.
Mamma...
SIäpp vapnet! Vi är fler än du! SIäpp vapnet!
- Försvinn härifrån. - Inga problem.
- Vi sticker. - Gör inte det här svårt.
- Jag pratar inte... - SIäpp vapnet.
Det borde inte vara Iåst!
Nej!
HjäIp! Snälla! Öppna dörren!
- Kom hit. - Mamma, mår du bra?
Ja.